Följande presentation härrör från bilder tagna-
- till den fruktansvärda dokusåpa-piloten, "Extremt Hemsökta Hoarders".
Domstolen i Ohio släppte nyligen dessa upprörande videobevis-
-för allmän beskådan för första gången.
10% av av alla hoardingfall rör extremt hemsökta hus.
Rockford, Ohio. 19 mars, 2017.
En grupp dokusåpa-experter ska bota en hoarder med flera konfiskerade hus.
Detta visar hur den främsta dokusåpan förvandlas till en dödlig mardröm.
Välkomna till Extremt Hemsökta Hoarders.
Vi ska skriva dokusåpahistoria.
Och vi har gjort en ganska oroväckande upptäckt.
- Det här är ju äckligt! - Aldrig sett så mycket skit i mitt liv.
Det har varit ett stort jobb och jag är inte klar än.
Antingen städar du upp skiten direkt eller så hamnar du i fängelse.
Dö, din jävel!
Så vi har 48 timmar på oss att rensa upp här. Ett, två, tre, då kör vi!
Det här är Extremt Hemsökta Hoarders.
Rockford, Ohio var en gång en vital hamnstad där det industriella öst-
- mötte det spretiga väst. Idag är livet tuffare. Missbruk och hoarding råder.
Rockford brukade vara trevligt. Det gick utför och är en skithåla nu.
Brottsligheten är hög och det finns ett stort missbruk.
- Folk flyttar för att hitta jobb. - Jag älskar den här stan.
Det finns massor att göra och det finns många brudar här.
Jag tror att Trump kommer att göra Rockford stort igen.
Vi har tre grundproblem här. För det första, bostadspriserna.
För det andra, narkotikamissbruk. Och för det tredje är det hoardingen.
- Jag känner ett par hoarders. - Alla i den här stan är en hoarder.
Vi har flest hoarders per kapita i USA.
Staden har kallat in en grupp hoarding- specialister för att lösa problemet.
Sheila Smyth och Dr Lance Ebe har botat hoarders längs rostbältet...
- ...de senaste tre åren. - Välkomna till Rockford.
Programledaren Sheila Smyth har räddat hundratals lager.
Jag är Sheila Smyth, projektledare och inredningsarkitekt-
-specialiserad på hoarderrensning.
Dr Ebes patienter har en återfallsfrekvens på 94 procent.
På ett märkligt sätt är hela staden den patient vi behandlar.
Okej, dags att träffa vår kille.
Träffa Murph Evans, 75 år gammal. Född och uppvuxen i Rockford.
Frukost? Tja, jag åt kycklinglever. Det är en delikatess om man tillagar den väl.
Kycklinglever är förlåtande. Jag köper det till halva priset på rea.
Jag måste köpa allt till halva priset.
- Jag är en 50%-man. - Murph har samlat antika möbler...
...och belamrade hus de senaste 50 åren.
Det här rummet ser ganska hemskt ut. Det är mycket grejer här.
Allt är inte av värde, men det finns några fina saker om man letar.
Varje söndag samlas invånarna på Rockfords auktion-
-och Murph är stammis.
- Det här är kattmynta för hoarders. - Man vet inte vad man hittar.
Överraskningsmomentet gör auktionerna så roliga.
Jag tror att hela staden lider och till en viss utsträckning är skyldig-
- till denna sjukdom och behöver behandlas. Det är en allvarlig störning.
Så för 300 dollar har vi köpare 110.
Hagelgeväret från auktionen är en skönhet. En riktig trofé.
Historiska föremål från auktioner, det är en sak som är säker.
Evans ärvde en stor summa pengar 1979 och har köpt flera förfallna hus.
Murph Evans äger minst tre konfiskerade hus som vi känner till-
-uppkallade efter sina tidigare ägare.
Ingen i dokusåpahistorien har hanterat en hoarder med tre hus.
Det gotiska och dystra Lemon-huset.
Manjuris-huset, det viktorianska spökhuset på kullen.
Neiland-gården, en tidigare blomkålsranch.
Murph Evans är en fenomenal hoarder. Varje gång han köper något-
- och inte har utrymme, så skaffar han sig ett nytt hus.
Och det är extraordinärt. En mycket utvecklad och aggressiv hoardingmetod.
- Det tycks finnas en ambition. - Det är så många stolar...
...att man ibland måste köpa fyra för att få den man vill ha.
I de flesta fall stannar hoardern i ett "näste", där de samlar på sig skräp.
I Murphs fall finns det satellitnästen.
Nästan en enhet som måste tillfredställas-
- trots ett typiskt hoarderbeteende som är trögt, statiskt och täckt av smuts.
Murph rör sig från hus till hus, auktioner och liknande för att införskaffa sig-
- dessa värdelösa saker och tar dem till de olika husen.
Därför är staden patienten.
Den hotas av att drabbas av en infekterade hoardingstörning.
- Han kan inte släppa något. - Det är en sjukdom.
- Det är en svinstia och han är ett djur. - Tiden rinner ut liksom energin.
Stadsrådet beslutar att beslagta Murphs egendomar-
- inom 48 timmar om han inte lyckas städa upp dem direkt.
Antingen städar du upp här eller så konfiskerar vi stället...
- ...och du förlorar allt. Fattar du? - Ja, jag oroar mig för teamet.
Vi ska alla gå in i en galen människas hjärna och det kan vara farligt.
Jag tycker att alla dokusåpor är skräp. Allt är iscensatt-
- och påhittat för att underhålla arbets- lösa människor med tomma sinnen.
Då klockan tickar och han riskerar att förlora allt, går han med på-
- att öppna upp sitt hem i ett desperat försök att rädda husen.
Entreprenörsteamet har anlänt till Rockford och förbereder sig för jobbet.
- Ta knäskydd, du behöver dem. - Derek Jago och Falken...
- ...är Toledos främsta hussanerare. - Mitt företag heter "Duke of Hazard".
Därför kallas jag för Duke. Oftast jobbar jag med en kille som kallas Falken.
Jag heter Tony Fennick och är 34 år gammal.
Jag har jobbat med Jago i ungefär fem år.
Han är lite jobbig...
- ...men därför finns det öronproppar. - Han lovar mig jämt befordring...
...men det tvivlar jag på. Mellan oss, så tror jag att han håller på att tappa det.
Han är inte mentalt stabil precis.
Vad i helvete...-Ni fattar vad jag menar.
- Funkar det här? - Duke är släggan och jag mer en mejsel.
Kom igen. De finns inte i El Salvador, men här finns de.
Så jag är maltes och väldigt stolt. De flesta vet inte ens var Malta ligger.
Vilken nationalitet Falken är? - Tar ni emot pesos?
Jag vet inte, korean?-Rappa på, hövding.
Göra skitställen beboliga igen. - Vilken mardröm.
Jag är bäst på det jag gör. Väljer man Duke får man perfektion.
Men tre hus att städa upp måste de anställa en arbetare.
Herrejävlar. Välkommen till djungeln.
Mitt senaste jobb? Det här är mitt senaste jobb.
Jag heter Charles Ivey och är född och uppvuxen i Rockford.
Du där, kom hit. Nej, du. Vill du ha ett jobb?
- Ja, det vill jag. - Hoppa in.
Du missar oss skönheter. Du vet inte vad du missar!
Har det bra, NSYNC.
De förberedande kontrollerna visade att Murphs förfallna hem-
- riskerade att tas över av övernaturliga krafter.
Hur vet vi att det är ett hemsökt lager? Det vet vi inte förrän vi kollat upp det-
- men i Murphs fall visste vi säkert att flera av egendomarna visat utslag.
Caleb och Chloe Black är norra Ohios mest berömda paranormala spökjägare.
Jag sysslar med ESP. Astrala kroppar, prekognition, riktig kontakt med andar.
- Caleb är techkillen. - Vårt nattliga arbete har rullat på bra...
...i fem år nu. Vi har etablerat oss och jobbar med Instagram och Youtube.
- Rockford är epicentrum för något. - Det finns många otäcka andar här.
Det här stället lever. Om ni nämner det, så har vi sett det.
Vi har hummerpojken från Zanesville. Vi gjorde en lång webserie om det mötet.
Köldincidenten i Akron. 26 grader utomhus förutom vid en parkbänk.
Satte man sig ner frös man häcken av sig. Paducah-ängeln.
Det första bisexuella väsen som fångats på ljud.
- Det var tufft för mig och Chloe. - Vi är skilda nu.
Vi har tur som får prata med en av Rockfords främsta, konstapel Chapman.
Kan ni berätta vad som händer om Murph inte hinner klart i tid?
Tja, till och börja med skulle han förlora allt. All skit, alla hus, all värdighet.
Rockford stad låter mig konfiskera alla hoarder-hus inom 60 dagar från åtal.
Tyvärr har Murph Evans 20 kvar, så jag väntar på ett domstolsbeslut-
-innan staden kan beslagta egendomarna.
Så dag 1 vill vi bara kasta oss in. Vad krävs det för att städa upp här-
- och är det ens möjligt? Varje team ska få inspektera ett hus.
Jag ska personligen inspektera gården med Dr Ebe och Murph Evans.
Så ni hittade Neiland-huset. Det här är det äldsta av dem alla.
Det byggdes 1869, strax före kriget.
Förlåt. Ni skrämde mig. Murph Evans?
Jag är Sheila. Vi talades vid förra veckan.
- Jag trodde att ni skulle vara tio. - Det är bara jag idag.
Det är massa saker i vägen där, så vi får gå den här vägen.
Om ni gett mig lite tid hade jag kunnat stapla sakerna här lite-
-men det är försent nu.
Det var en unik erfarenhet för mig att inspektera gården.
Jag har aldrig känt mig så rädd på någon annan plats tidigare.
- Kom in här så ska jag visa dig. - Det finns en negativ energi där.
- Herregud... Man kommer knappt in. - De varnade mig inte att ni skulle filma.
- De sa bara i Lemon-huset. - Det är ett tyngande myller.
Jag har sett det värsta, -
- men det är första gången jag känt mig hotad av skräp.
- Det blir ett större jobb är jag trodde. - Det mesta är jag inte så fäst vid...
- ...som de vill framställa. - Du har många ramar.
Ja, jag har några bra här. Och på många av porträtten förstår man-
- att de stöttades upp då de dött och så avbildade man dem.
En hel del väntar bara på att hitta ett par eller något liknande-
- och kanske aldrig kommer till användning.
De kanske alltid förblir föräldrarlösa.
De väntar på att finna en liknande eller den rätta placeringen.
Tror du att det finns en chans att du kan göra dig av med några...
- ...och bara behålla favoriterna? - Jag måste hitta par först.
Hittar jag par blir det inte många kvar.
- Är det nödvändigt att behålla alla? - Par är viktiga.
Vissa saker är jag väldigt fäst vid medan andra saker bara ligger och väntar.
- Vem är det här? - Det där? En riktigt gullig nalle.
Jag vet inte ens var den kommer ifrån, men den är så välgjord. De små...
- ...läderlapparna på tassarna är så söta. - Verkligen. Ska du behålla den?
Ja, det ska jag. Han är söt. Han har klarat testet.
Allt är gulligt härinne. Det spelar ingen roll vad det är.
- Det är en skattkammare. - Känner du inte att du kan släppa något?
Nej, inte mycket. Då måste det vara en bra dag-
- för som jag sa vill jag hitta par och det mesta hamnar aldrig på väggen-
-men par är viktiga.
Dr Ebe kommer två timmar försent till gården.
Tiden är avgörande. Ebe-terapi. Dags att krasa.
Jag har inte ett år på mig att arbeta med en kille i samtalsterapi-
- psykofarmaka eller nåt sånt skit. Vi har tio minuter på oss att lösa det här.
Jag ser dem rätt in i ögonen och säger: "Vi har inte tid att tjafsa."
- Fasen vi är i nu, vad är din plan? - Tja, få bort några mindre bitar...
...så kommer de bra sakerna-
- fram som Ross hjälper mig bära upp på tredje våningen.
- Vem är det? - Det är dr Ebe.
- Hur ska han komma in? - Jag hämtar honom från baksidan.
Jag kanske kommer igenom. Vi kanske kan lösa det.
- Äntligen får ni träffa doktorn. - Jag behöver ingen doktor.
Jag behöver någon som hjälper mig att bära saker till tredje våningen.
Murph Evans? Dr Ebe.
Går det ens att komma in här? Okej...
- Sheila, hur är läget? - Bra.
Herregud, hjälp mig.
- Visa mig runt i huset. - Visst, kom så går vi upp.
Neiland-gården var mycket märklig. Det var svårt att röra sig därinne-
- och det är definitivt en labyrint och en frustrerande miljö.
Det såg inte ut som ett hoarder-hus, snarare ett lager-
- med möbler som travats på de märkligaste vis.
Framförallt fanns det sänggavlar, soffor, byråer och liknande...
- ...och han kände till proviniensen på allt.
Där är foten på en Davenport. Det där en två meter lång dubbelpiedestal-
- till ett georgiskt sideboard i mahogny. Här är en John Hall Empire.
En till Heinzman. Där är du, Gerard Heinzman.
- Jag vet inte var vi ska börja. - Till och med Sheila Smyth...
...ett erfaret proffs känner oro. Hon känner förtvivlan i husets väggar.
Ingen har dött här så vitt jag kan minnas, men jag är rätt säker på-
- att under 1800-talet då alla dog hemma med hjälp av grannen som assisterade-
-så har säkert folk dött här.
Andeutdrivarna får sin första kontakt vid Lemon-huset.
De kan ha den största utmaningen av dem alla.
Att driva ut objudna gäster.
Fru Lemon var sjuk i många år. Hon satt med syrgasmask på verandan-
- så hon blev rätt gammal, men jag vet inte om någon dog här eller inte.
Man måste nog ha en spökmaskin eller nåt för att ta reda på det.
Infraröd termometer? Fickminne? UV-lampa? Ficklampa?
Ritningar? Lasermätare? Tändare? Förbandslåda?
EVP-avkodare? Mörkersyn?
- Batterier? Ljusmätare? - Nej. Japp. Ja. Jag har det.
- Bra, vi tycks ha allt vi behöver. - Nej, vi saknar nåt.
Det är nåt viktigt.
THC-förbrännaren. Kaboom.
När vi anlände till Lemon-huset var det en katastrof.
Jag menar, bråte överallt. Hela huset hade en deprimerande stämning-
- och något hade definitivt ett grepp över det.
Chloe. Jag börjar preppa här.
Murph Evans har fyllt huset med sina antika möbler till bristningsgränsen.
Jag känner definitivt något härinne.
Mediet, Chloe Black har avslöjat en illavarslande vibration-
- i vardagsrummet på första våningen, platsen för ett misslyckat-
-självmordsförsök 1908.
Chloe?
- Skit också. - De där spökjägarna är skitkorkade.
De springer runt med batteriladdare på sig och vet inte vad de håller på med.
De är riktigt korkade.
Alla våra instrument gav utslag.
Jag visste inte vad jag skulle tro.
Chloe! Var är du?
- Du måste sätta upp EMT: n på en gång. - Var då?
- Däruppe. - Vill du ha allihopa?
- Ja, allt! Vi behöver allt vi har, kom! - Okej, uppfattat. Jag fixar det.
Klart.
Vi står på Manjuris-husets veranda. George Majuris dog 1948-
- och man gjorde princip inget med huset tills jag tog över det 2000.
Teamet har anlänt till egendomen för att ta reda på om det ska rivas...
- ...eller renoveras. - Okej, lyssna grabbar.
Falken, jag vaktar dig som en hök. Ivey, sviker du mig så är du död.
- Jago flippade när han såg huset. - Jävlar, vilket ruckel.
Knappt några stuprännor. Trapporna är nästan för små.
Jävlar, titta på fönstren. Det behövs helt nya.
- Vem betalar för det här? - Inte du.
Falken, titta på husgrunden. Är den från 1600-talet?
Man blir aldrig klar med renoveringar. Man håller på hela livet.
Något trillar av eller ruttnar bort. Det finns alltid nåt.
Man vet inte mycket om Chuck Ivey och hans närvaro oroar.
Hur jag beskriver mig själv i en mening?
Jag gillar att hjälpa folk, älskar metal och katter.
Jag såg fram emot att få inspektera Manjuris-huset.
Jag har gått förbi det så många gånger och det finns så många spökhistorier.
Var fan är Ivey?
Vi har precis inspekterat klart utsidan och nu är det dags att gå in.
Ok, vem gör det?
Vad skrattar du åt?
Pressen är på. Duke måste städa ut och reparera tre hus på bara tre dar.
- Helt klart tredje gradens mögel här. - Käften, det är knappt en fyra.
Huset har varit med om mycket, men på insidan är det i ursprungsskick...
- ...och har aldrig renoverats. - Taket höll på att falla in...
...och det var fullt av fettfläckar. Det var en enda röra.
Knoppar och rör måste bytas ut.
Var börjar man?
Svavel i vattnet. Väggarna faller isär. Blyfärg.
Om Manjuris-huset påvisar hur det kommer att gå-
- så tror jag att allt måste rivas. Husen är obeboliga i nuvarande skick.
Det är en labyrint att ta sig igenom, men hur som helst-
- har vi varit med om värre. Här är något intressant.
Den första inspektionen av huset. Vilken skönhet.
Vi har en vattenskada här, tapeterna är trasiga och fler fuktskador däruppe.
Här har vi ett trasigt fönster. Det blir mer jobb än vi först trodde.
Vilket var förväntat. En skunk och tvättbjörn har bråkat här.
Ja, vi har en del jobb framför oss. Duke har mycket att göra och kan inte...
- ...dutta sig fram på något jobb. - Det här stället är läskigt.
- Det funkar fortfarande. - Jobba nu, Lionel Ritchie.
Dr Ebe sätter sig ner med Murph Evans för att göra sin första utvärdering.
Min strategi med Murph är något jag kallar "Intensiv, kortsiktig"...
"...skambaserad psykoterapi".
Jag är intresserad av dina känslor. Hur mår du egentligen...
...när du ser främlingar gå runt som vi gör idag...
...genom ditt rent ut sagt vidriga hus.
Hur känns det när vi snubblar på dina sopor?
- Varför? Tycker du att jag är äcklig? - Jag ställer helst frågorna själv.
- Sätt igång i så fall. - Jag har ingen just nu.
Det här kräver att man verkligen bryter ner personen.
Man måste skada personligheten och få dem att känna sig osäkra-
- till han motats bort helt från sitt medvetande.
Du vet väl att sakerna kastas i en soptunna?
Jag behöver ingen soptunna, så desperat är jag inte.
Det bästa sättet att göra det är att säga: "Det här är du, världen ser dig så här".
"Du är en idiot. Förändras på en gång!"
Får du post hit? Fått nåt brev? Skrivit nåt brev? Öppnat nåt brev...
...från din käresta? Har du en? Jag antar inte det.
Dr Ebe är en sopa. Kort, fet och har levt ett gott liv-
-trots att han inte gjort något bra.
- Allt hamnar i ett schakt. Det vet du, va? - Varför det?
Varför riva ett hus och slänga bort sakerna bara för att...
- ...de behöver flyttas eller lagas? - Hör på dig själv.
Det finns inget rinnande vatten här. Det finns inga rör i huset.
Det finns ingen värme. Hur kan du bo här?
- Jag bor inte här. - Vad?
Jag bor inte här. Så dum är jag inte. Jag använder det bara som lager.
- Bor du inte här? - Nej.
- Sheila! - Jag är härinne.
- Utbyt ett ord med Ebe, tack. - Vad är det, Ebe?
- Du vet väl att han inte ens bor här? - Va, bor han inte här?
- Men var bor han i så fall? - Jag vet inte.
Ska du knäcka honom? Han verkar lite...
Komplicerad? Det är vad jag tror.
- Jag går härifrån. - För att vara en kille med hoarder...
- Sheila? - Ja, vad är det, Ebe?
Gud vad jag älskar dig.
- Här har vi något nytt. En toa i pentryt. - Nej, jag har inte satt den där.
Jag är inte där i livet än att jag behöver en toa i pentryt.
Jag ser till att den plockas bort om jag lever tillräckligt länge.
När jag väl tar ut den är jag säkert gammal nog för att behöva den.
Jag har magproblem. Vad vet jag, orosmage.
Ingen aning om vad som händer därnere.
En svag mage. Jag borde ha berättat det för grabbarna...
- ...men det blir nog bra. - Alla rör måste bytas ut.
Lite PVC. Värmepannan är åtminstone ny.
Ska du värma upp dina små kulor?
Ivey, var är du? Kom hit ner med detsamma!
Så när jag blev nedsprutad med skit... De flesta hade packat ihop och dragit-
- men vet ni vad? Så gör inte Duke. Jag har haft vissa bakslag i livet.
Han förtjänar det han får. Han är en viktigpetter som inte vet vad han gör.
Så vi är klara med inspektionen av gården-
-och just nu väntar vi på er, dr Ebe.
På mig?
Han är en excentriker med en död vinkel som gör stor skada mot sig själv-
- och jag tror att den döda vinkeln bygger på stolthet.
Murph, vart ska du?
Jag ska bara till Lemon-huset och se vad idioterna håller på med.
- Skitsnack. - Var tror du att han egentligen ska?
Jag har en idé. Vi följer efter honom. Jag tog en lugnande, så du får köra.
Sheila och Lance bevakar patienten. Det finns en stor risk för återfall-
-i detta tidiga behandlingsstadium.
Vart ska du, Murphy? Det är något han inte berättat.
Murph berättade att han skulle till Lemon-huset, men när vi följde efter-
- upptäckte vi att han åkte till en lågprisaffär vilket var en besvikelse.
Varför? Varför, Murph? Vad behöver du? Handskar, en vas? Du har ju redan allt.
Vänta här, så löser jag det.
Okej, så jag och dr Ebe har precis följt efter Murph hit.
Inte den bästa starten på dag ett. Han köper visst massa skräp därinne.
Akta på dig. Ursäkta.
Precis som dr Ebe misstänkte har Evans råkat ut för ett återfall.
Patienten observeras-
- då han köper slumpmässigt utvalda meningslösa objekt.
Hattar, skjortor, blöjor och barnmat.
Så där.
- Kan jag hjälpa er med något? - Nej, det är okej, tack.
- Det är nog bäst att ni går nu. - Jag tänkte just det, tack. God natt.
Tack.
När de såg mig på Value Village kände jag ingenting.
Jag känner många där, men jag köpte inte mycket.
Hur som helst är det min ensak.
Spökjägarna måste nu ta sig an Lemon-huset.
En legendarisk helvetesportal-
-i Rockfords folksägner.
Chloe börjar misstänka att Lemon-huset är huvudplatsen-
-för ett antal extrema hemsökelser.
Det är så mycket märkliga vibrationer här.
- Chloe, jag kommer. - Var är du, Caleb?
I sovrummet längs ner i korridoren. Det är en hemsk odör här.
Herregud, här också. Vad tror du att det är?
Jag känner igen doften.
Men jag kan inte riktigt placera det.
Det är söt-salt. Framförallt strumpor.
- Jag slår över till UV-ljus. - Ok, strumpor. Kan vi fortsätta nu?
Ja, då. Kopiösa mängder sperma. Nån har runkat i de här golfstrumporna.
- Det finns åtminstone fina saker här. - Knaprigt, som ett bränt pitabröd.
- Den här är fin. - Biologisk risk.
- Ring renoveringskillarna. - Den här är underbar.
- De hade åtminstone stil. - Jag vet, jag kommer.
Rör inget. Jag upprepar, rör ingenting.
Chloe?
- Chloe? Ta bort sjalen. - Varför det? Den är ju så fin.
Chloe.
- Ta bort den, Caleb. Ta bort den! - Den är borta.
- Det är lugnt. - Vad i helvete!
Sheila och Ebe har förföljt Murph genom stan till en mystisk, hemlig plats.
Skåda egendom nummer fyra, Maitland-huset.
- Vad är det här för ställe? - Jag vet inte.
- Det här är så läskigt. - Vad gör han därinne?
Han har så mycket hemligheter och jag är orolig att det finns-
- många överraskningar som vi inte ser fram emot.
Han har gömt det här för oss hela tiden. Jäklar, Sheila. Det här är en guldgruva.
- Vad fan var det? - Maitland House var en chock för oss.
Det faktum att han höll det hemligt. Jag kan inte behandla någon-
- som har hemligheter. Stanna här, så ser jag efter.
Är man sjuk i huvudet, så var ärlig och dölj det inte.
Han dolde Maitland från oss och det är tydligt att det är här det händer.
Det var där det började utan tvivel och jag tror att det är där det slutar.
Ebe. Jag är programledaren, du behöver mitt godkännande.
Var fick du den där jackan ifrån? Ebe, jag vet inte...
För tusan, Murph! Det är dr Ebe! Öppna den förbannade dörren!
Okej, jag tycker att vi ska gå. Det här är farligt.
Vilken intrång. De har ingen aning om vad de letar efter eller vad de gör.
- Okej, vad är det som händer? - Vad gör ni här?
Vad är det som pågår? Jisses!
Vad är de här? Jag kände doften av döda djur, dött kött.
Det är ett vidrigt ställe där en av de mest utvecklade hoarders-
- i min karriär skapat ett vedervärdigt altare till sin inre demon.
Vi upptäckte huset som... hade den vidrigaste doften någonsin.
Det är doften av ruttet kött.
- Avföring och ruttnande djur. - Jag vet inte vad som finns därinne...
...och jag är så nervös. Jag fattar inte. Är det ett helt nytt hus?
Ja, det är här jag bor. Det här är Maitland-huset.
Okej, vi går inte in dit ikväll. Vi måste ta hit ett saneringsteam.
- Okej... - Ni får mig att skämmas.
Är det något annat vi behöver veta? Några hemligheter?
Inte vad jag vet. Vill ni ha midnattsturen?
Soparbetarna har upptäckt ett getingbo på vinden i Manjuris-huset.
Okej, killar. Vi måste vara jättetysta, för vinden är full av bin.
Var försiktiga, för jag är extremt allergisk, tror jag.
Jag har haft det tufft med bina. De rör sig snabbare än jag-
- och många gånger då jag skulle göra nåt tillät de mig inte det.
Okej, gör er redo.
- Spruta ner asen, Chuck. - Jävla idioter! Är det ett skämt?
Bina på vinden... Jag ber dem att vara lugna, men de orsakar kaos-
-och Falken blir stungen av några stora.
Så dag 1 är över. Och det här är det värsta projekt vi någonsin jobbat med.
- Är du okej? - Ja, ingen fara.
Så det var dag 1 i ett nötskal och det känns tomt just nu.
Vi fick inte mycket gjort idag.
Min professionella åsikt är att Maitland- huset är navet för skräcken i staden.
Förutom att vi fick lära känna Murph. Det var rätt trevligt, han är...
Han är rätt älskvärd. Han har något.
De andra husen, Manjuris, Lemon och den förbannade Neiland-gården-
- är symptom, tentakler som sträcker ut sig och sprider sig över staden...
- ...från Maitland-monstret. - Så imorgon ska vi kolla Maitland-huset.
Och kan jaga bara övertyga Murph Evans om att driva ut monstret-
- så tror jag att vi kan lösa den här skiten en gång för alla.
Sheila och Ebe väljer att fokusera på Maitland-huset resten av programmet.
Chloe stapplar runt på vinden på tredje våningen-
- och upptäcker fler bitar till Lemon House-pusslet.
Det här måste vara familjearkivet.
Låt oss se vad vi har här.
Samtidigt sveper Caleb runt med mörkerkamera en trappa ner-
-i fru Lemons sovrum.
Från Flossie Lemon. Jag undrar vad hon skrivit.
Kära mor. Smärtan i huset är outhärdlig.
Jag önskar att du kunde känna mitt lid... Herregud...
Jag tror att det är ett självmordsbrev.
Det var troligen därför Murph köpte stället några månader efter att hon-
-dränkte sig i badkaret.
Caleb?
- Är det du? - Det... var inte jag.
Jag fick domstolsbeslutet om att stänga Lemon-huset idag.
Konstapeln inser inte att han låser in våra andliga detektiver.
Vad fan var det?
Det är någon i badrummet.
Ja, det är Flossie Lemon. Hon vet att vi är här och gillar det inte.
För första gången i karriären är det extrema spökteamet nära att fånga-
-ett verifierbart väsen.
Chloe!
- Vi har aldrig sett ett spöke... - Runka tidigare.
Inte runka.
Folk bara kommer in utan att förstå att det här är ett privat utrymme.
Jävlar! Fick du det?! Herrejävlar!
- Det var ett naket spöke därinne! - Nej, jag kände inte till...
...den där lösdrivaren på Lemon.
Jag antar att han bodde under verandan eller nåt.
Öppna dörren! Skynda dig!
- Öppna dörren, Caleb! - Det är låst från utsidan!
Det är nu dag två av Murph Evans-ingripandet.
Vårt team kommer tidigt till det nyupptäckta Maitland-huset.
Duke och hans män-
- är de första att öppna upp det mest extremt hemsökta...
- ...av Murphs lager. - Stopp!
Här är vi, dag 2. Nytt hus, nytt uppdrag... nya utsikter.
Det byggdes 1874 och byggdes vidare fram till 1920-talet.
Murph, hur är läget? Jag är Duke och det här är Falken.
Jag sa ju att jag inte behövde någon soptunna.
De är hemska. Slarviga och oförsiktiga.
- Nej, Ivey! Åt andra hållet! - Tappar saker och kör in överallt.
De borde arbeta i nån lada.
Teamet gör sig redo för att inspektera Maitland-huset.
De har bara en timme på sig att avsluta sin undersökning-
-och presentera sina bedömningar.
Jag tycker att Murph Evans är en bra kille. Förhoppningsvis kan vi...
...rensa upp hans hus och hans sinne. - Får vi ta en titt därinne, sir?
Jag var inte redo för det första intrycket. Det var totalt kaos.
Vi har massa problem här. Mögel, mjöldagg.
Jag tror till och med att det är hepatit C här i hörnet. Vad skrattar ni åt?
Okej, grabbar. Vi har många byggfel här. Spikarna är för långt ifrån varandra.
Stödväggen saknas här. Takbjälkarna är hafsverk.
De går runt och röjer omkring och stökar ner allt.
Köket här har exponerade sladdar. Det behövs nya rör här.
- Taket buktar in lite. - Sakerna var staplade överallt.
Man känner det öppna avloppet. Säkert avstängt sen lång tid tillbaka.
Det är okej, Murph. Vi löser det. - Han är en nivå 5-hoarder.
Glöm inte att det var 12 lägenheter här och rätt slitet när jag köpte det.
Så jag är klar med besiktningen därinne.
Och milt sagt är vi knäckta. Inte tillräckligt med tid eller pengar.
Inga bra anställda. Det är bara att riva det från grunden.
Efter en tuff natt är det paranormala teamet glada att ha överlevt.
Herregud! Herregud!
- Igår kväll... - Caleb grät.
Det inträffade saker och oväntade händelser uppdagade sig-
- och man får ta det som det kommer. Det är en del av... spelet.
Okej, så dag 1 var en katastrof, men vi påbörjade dag 2 med en smäll.
Okej, allihopa. Vi får en ny chans här under dag 2.
Så kan vi röja upp i Maitland-huset, och då menar jag verkligen finputsa det-
- förändra Murph och ge honom de verktyg han behöver till de andra husen-
- så är vi klara, men jag behöver en statusuppdatering från alla.
Jag måste veta vad ni gör, så spökisar, berätta.
Caleb gör en preliminär panorering av huset-
- för att se till att det in finns några smutsiga hemligheter gömda där.
- Derek, vad tänker ni om interiören? - Det där huset är ondskefullt.
Det är läskigt, det stinker och är förstört. Vi behöver totalsanera.
Med Murphs godkännande kan vi bygga en gång och börja flytta saker.
Sakta ner lite. Dr Ebe, vad säger ni?
Jag har bett honom slänga ut några saker, men han vägrar.
Jag är öppen för mer motstånd, så att det blir lite mer dramatik-
- men han gör inte motstånd, så jag tänker bara jobba med hans demoner-
- och göra mig av med rädslan och ångesten.
Okej, Murph. Är du redo för att inviga soptunnan?
Sanningens ögonblick är här för Murph Evans.
Klarar han provet öppnar sig portarna till Maitlandlagret.
Jag antar det.
Du klarar det.
Okej, kom hit allihopa. Vi har 48 timmar på oss att styra upp allt.
Ett, två, tre, då kör vi!
Jag gjorde alla taggade och fick dem att arbeta som ett team.
Jag har fullt förtroende för Sheila.
Jag ser fram emot att jobba med henne...
...och förhoppningsvis är det det första av många uppdrag.
Hon är toppen. Jättesöt och för bra för mig.
Det är bra att hon vet vad hon gör, men det vore bra om vi fick veta allt.
Idag ska vi stänga ner Neiland-gården en gång för alla.
Så där. Ett problem mindre i Rockford.
Ja, konstapeln... Vilken skithög.
Såna där byråkrater äcklar mig.
Jag hatar passionerade paragrafryttare. De är bara egoistiska idioter.
Jag vill bara knuffa ner honom från en hög byggnad.
- Så vad används det här rummet till? - Jag har ett gäng fula garderober här.
De användes till ett kök, men jag har rivit ut dem.
Okej.
Herregud...
- Vad är det här? - Sheila Smythe blir orolig...
...då hon upptäcker en gammal låda med sprängmedel.
Okej, det här är nog lite farligt, så vi får ta den till en säker plats.
- Jag tar ner den. - Några andra överraskningar eller fällor?
Hur ska jag kunna veta det?
Jag lägger den här.
Under dag 2 iakttas dr Ebe stjäla flera av Murphs ägodelar.
Nej, det är en del av terapin. Jag tar försiktigt bort saker-
- utan att vara medveten om det för att se om han upptäcker tomrummet.
Jag gör det på mitt sätt, så att det inte märks, men det finns inget av värde där.
Jag är läkare, inte någon tjuv. Snälla, ni förolämpar mig.
- Herregud! Vill du ha en mask? - Mask? Vad snackar du om?
- Rutten isolering, asbest, råttskit. - Lyssna på bosniska Bob Vila här.
- Det är din begravning. - Det är djurskit där.
Vänta! Det är en katt. Herrejävlar.
Städa bort kissarna, grabbar.
Herregud, det här är vidrigt. Aldrig sett så många döda katter förut.
Det är en död katt. Död katt! Död katt. Död kisse!
- Nej, nej, nej... - Död katt.
- Död katt... - Kom och hämta den döda katten.
Död katt.
Katter har en livslängd precis som alla andra djur...
...och de kryper in i ett hål och dör och man hittar dem inte.
Vi har känt av stor aktivitet häruppe.
Stolar.
Fler stolar.
Herregud...
Inga stolar. Ingen trappa. Det är samma sak som en dödsfälla.
- Varför har du så många stolar? - Många av dem har jag i ett försök...
...att få ihop par.
Och varför är det så kallt i den här flygeln i huset?
Det har alltid varit kallt. Det byggdes senare. Värmekillen, Bill-
- skulle ha kommit för tre veckor sen, men han har inte dykt upp än.
- Har någon dött härinne? - Hur tusan ska jag kunna veta det?
Spökjägarna upptäcker en gång till vinden där de sätter upp sitt högkvarter.
Ingen vilar och ingen är hemma i den här världen. Man måste fråga sig själv-
- vad tusan som hänt. Vad finns därute och varför vill det skada oss?
- Vi är i princip klara därute. - Perfekt.
Okej, då är det min tur att skina.
Okej... Jag har en teori om vår vän, Murph.
Det kräver att du får hans uppmärksamhet.
Ebe, du vet att jag har astma.
- Var är din vape? - Jag försöker sluta, det är livsfarligt.
Det här är min teori. Jag tror att Murph Evans-
- delat upp sin personlighet, vilket innebär... Lyssna noga, det är tekniskt.
En del av hans personlighet delas inte med den andra personligheten.
Det är komplicerat, men ett skolexempel och det ska inte vara något problem-
- förutom att det yttrar sig i en enhetlig, noggrann och charmig personlighet.
- Låter det rimligt? - Ebe, kan du hjälpa till att städa här?
- Har du tagit en lugnande igen? - För helvete.
Ta lådan däruppe, Ivey. Sopsäcken i hörnet där.
Katt! Jag skämtade bara. Två blinda möss.
Kom igen, sopsäcken. Ta den där jackan. Behåll den om du vill.
Ta stolen också, skynda er. Ivey, klipp skägget.
- Kom igen, klantarsle. Rappa på. - Fan också!
Jag har fått nog av din skit. Du ska alltid hålla på att skrika.
Ska lillen ha sin nappflaska? - Jag är hård mot idioterna.
Vad fan förväntar de sig? Det här är krig.
- Öppna kylskåpet. - Nej, du får göra det.
- Jag tänker inte göra det. - Gör det bara.
Gör det själv.
- Helvete! - Skit också.
Det finns en riktigt galen elektromagnetisk aktivitet-
-som förekommer i hela huset.
- Så vida den här ens funkar. - Jo, den funkar, lita på mig.
- Vad säger din magkänsla? - Jag har aldrig mått sämre.
- Du kanske är gravid. - Var lite allvarlig.
- Jag känner en olöst närvaro. - Okej, så vad snackar vi om?
Vi har ett spöke, en ande, en demon, en tolvårig flicka som bor i golvet.
Jag vet inte, Caleb, jag vet inte. Ta spektrometern, så tar vi reda på det.
Och gör det tyst.
- Sjud ner det. - Jag är inte din jävla hund!
- Din andedräkt luktar kuk. - Och din luktar skit!
Oftast blir jag inte upprörd, men...
Den gången tappade jag det. Jag tänker inte göra det.
- Chuck, du får göra det. - Inte en chans.
Vad sägs om att jag ringer din övervakare-
-och berättar att du försökte suga av-
- dr Ebe, då du är det största pervot på planeten.
- Säg ifrån, Chuck. Han är en mes. - Jag tror att du är rädd bara.
- Är jag, brudar? Visst, pappa fixar det. - Ja, pappa.
Vad tänker du göra? Du är en ungdomsligist. Dra åt helvete.
- Inget härinne, mesar. - Inga döda katter?
- För helvete! Vad fan var det där? - Huset har många överraskningar...
...och en var när Jago fick slime i ansiktet.
Fan också!
Herregud, jag bad honom använda mask.
Jago är galen just nu. Han är farlig och håller på att bli en belastning-
- och han är helt labil. Jag klarar det inte längre och dessutom hatar jag honom.
Jag vet inte. Det är som att... alla rum och allt härinne...
...ger ifrån sig elektromagnetiska impulser vilket är omöjligt.
Men tänk om det är möjligt, Caleb? Tänk om allt härinne är besatt.
Skambaserad terapi är svårt. Dr Ebe hittar ett hål i väggen-
-för sin daliga tupplur.
Filmar du det här?
- Ärligt talat, var försiktig. - Vad var det?
- Var det någon här tidigare? - Det kom därifrån.
Var försiktig, Caleb.
- Fort! - Stick härifrån!
Att höra väggarna skrika på en: "Ut härifrån!"
Det var en kuslig upplevelse.
Jagos allt nyckfullare beteende kulminerar-
-i en panikattack på eftermiddagen.
Förbannade hus! Förbannade kyl!
Förbannade Ivey!
Fan också...
- Det är en trappa här. - Jagos tillspetsade attack mot Ivey...
...avslöjar en dold trappa till källaren.
- Hur visste ni att den var här? - Duke hittade den.
- Med mitt huvud... - Vad fan... är det för doft?
Idiot. Vad blir det till middag?
- Fattar du, för du åt skit. - Ni två. Flytta på garderoberna.
Du, andale!-Du, jubelidiot! Ta bort gipsbitarna ur öronen-
-och flytta på garderoberna.
Halvvägs genom dag två avslöjas en fruktansvärd hemlighet i Maitland-huset.
Herregud!
- Doktorn, Jago måste prata med er. - Vad är det?
Vi hittade något.
- Nu har jag dig, Murph Evans. - Sheila skiter nog på sig.
Okej, lyssna. Vi drar inga slutsatser. Vi tar inga korkade beslut.
- Vi måste hålla oss kalla. - Det är säkert värmekillen.
- Han kanske fick en hjärtattack. - Tyst, din mexare. Det här är allvarligt.
Ingen rasism kring Ebe.
Jag tror att Murph Evans dödade den här mannen och det betyder-
- att vi måste vara försiktiga med honom framöver. Han är farlig.
Vad gör vi nu, doktorn? Han förtjänar en riktig begravning.
Okej, ni går upp och avstyr honom. Jag får... komma på en plan.
- Borde vi inte lägga en filt över honom? - Kan vi göra en ny tagning?
För jag vill vara lite större och så tar vi bort det där om mexaren.
Skulle det vara okej? Lite snabbt bara. Tack.
Ni är toppen.
Herregud...
Frågan är om Murph Evans någonsin dödat någon i huset.
Det är möjligt. Är han kapabel till det?
Till att döda någon? Absolut.
Och han skulle nog välja den svagaste länken i hierarkin, Charles Ivey.
Den stackarn. Ebe klarar sig...
...tror jag.
- Sheila, kom hit. - Vad är det, Ebe? Vi ligger efter.
- Vi kommer att skriva dokusåpahistoria. - Lägg av, vi har inte tid med det här.
Vet du vad? Murph Evans är en seriemördare.
För helvete, Ebe! Inte en chans. Jag tror inte ens att han är en hoarder.
Jag hittade en kropp.
- Ja. - Helvete...
- Herregud, vem är det? - Det där, mina vänner...
- ...är värmekillen. - Utifrån mina beräkningar...
- ...så har han varit död ett tag. - Vi ordnar ett arresteringsteam.
- Du håller på att tappa det. - Ivey är pålitlig, han är ute villkorligt.
- Vad snackar du om? - Det ska jag berätta.
Igår kväll bevittnade jag-
- när Murph Evans gick in i huset med barnmat och blöjor.
Det aset.
Ja, det är nog inte bara kroppar härnere.
Jag tror att det finns en stor chans att Murph Evans har ett litet barn i röran.
- Vi måste ringa polisen. - Nej, det ska vi inte.
Det är det sista vi gör. Vi löser det internt.
Vi ska sätta dit honom på bästa dokusåpa-sätt.
- Det extrema arrestteamet! - Nej, jag ringer polisen.
Nej, nej, nej... Använd huvudet. Ringer vi polisen blir det inget program.
- Det är det rätta, han är ju död. - Inga snutar, okej? Noll snutar.
Herregud... Vi kommer att behöva så många advokater.
Det är inte mitt problem. Jag måste leta upp Murph Evans, sätta mig med honom-
-och få ett inspelat... erkännande.
Jag är först och främst en människa... och därefter en forskare.
Jag står på ett sånt här ställe i Maitland-huset...
Vad jag känner att jag bevittnar-
- är bokstavligen en annan människas smärta.
Jag är inne i hans huvud. Jag kan relatera till det.
Okej, lyssna, Jago. Hämta dina luffarpolare, kasta ut liket...
- ...och se om ni hittar fler kroppar. - Inget extremt arrest-team?
- Eller polisen? - Okej, lyssna.
Slutligen arresterar vi honom. Men under tiden...
...glömmer vi det som hänt tidigare och slutför uppdraget, okej?
Sätt igång, team! Redo?
Kom igen.
Det här är ju helt sjukt.
- Jag får inte ens betalt för det här. - Har du den?
Ett ögonblick. Jag måste vända mig om.
- Ivey, kom igen. - Jag har fastnat på något här.
Jag håller på att spy, kom igen.
Ivey, sluta vila. Gå upp för trappan nu. Herregud, kom igen! Vi är nästan där.
Fiska på.
- Vad är det för fel på ditt öra? - Jag blev Hell Raisered.
Den kommunala poliskonstapeln har skaffat fram vräkningsordern-
-till Murphs sista egendom.
Skynda er med kadavret. Det luktar som att Big Willy skitit på sig.
- Var fan vill du ha honom? - Lägg honom i soptunnan så länge.
- Är du knäpp? - Jag behöver en stelkrampsspruta.
- Polisen, öppna. - Säg inte ett ord.
Ta honom till baksidan medan jag distraherar marsvinet.
De håller säkert på att runka av varandra därinne.
Konstapel knubbis. Jag tyckte att jag kände doften av grillad grisfitta.
- Var är fikusen, Murph Evans? - Han badar däruppe.
- Han har aldrig badat i sitt liv. - Murph var på bastuklubben sent...
- ...och måste tvätta sina svampiga bitar. - Jag är här för att avsluta det här.
Du, du och den här idioten ska flytta på era fordon.
Vi ska vräka Murph och kassera egendomen. Det är klart.
- Ni skulle inte komma förrän på måndag. - Flytta på er, sir.
Jag vet inte vad du hört, men jag lindansar inte på dan.
- Det gör jag inte. - Inte? Jag gör det gärna på kvällen.
- Du och jag, klockan nio på torget. - Vill du slåss?
Vad sägs om att jag trycker upp ditt huvud i röven, så får du kämpa för luft?
Jag har något till dig.
- Du... - Jag tyckte att det luktade kuk.
Jaså? Lysssna, jag gav er två dar och nu är tiden ute.
Ser du soptunnan där? Vänta lite. Allt vi gjort är att rädda den här skitstan-
- och hjälpt Murph Evans genom att städa bort råttskit, spökbajs och åsnedynga.
Är det här hyllningen du ger oss?
Okej, så här ska jag göra. Du får en dag till och sen stänger jag ner stället.
Klokt beslut.
Smaskigt.
- Vi ses, idiot! - Så här långt har vi två dussin...
...döda katter, en död värmekille och skumma möbler som stör min utrustning.
- Vad fan är det som händer här, Chloe? - Utifrån ser det ut som en mögelskada.
Vad fan gör ni här?
Det är bara... Murph som bär på några stolar.
- Vad i helvete gör all den här skiten här? - Det här är vårt högkvarter...
...och vi behöver allt det här. Det här är vårt arbete, okej?
Ni lyckades till och med hitta farbror Jurgis gamla rullstol.
Nu måste vi ställa några frågor till dig.
Utan att meddela teamet har dr Ebe oförklarligt flytt från Maitland-huset.
Våra kameror spårade honom till en antikaffär där han verkade sälja av-
-några av Murphs samlarobjekt.
- Berätta om ditt hem, Murph. - Tja, morbror Jurgis och jag...
...köpte det 1968. Han var mammas äldre bror-
- och han brukade vara utropare på Rockfords auktion.
Han var en av de bästa.
Han var samlare och mycket kunnig. Och han lärde mig i princip allt jag kan.
- Vad hände med din morbror? - Han blev väldigt sjuk...
...och tappade intresset för allt och snart kunde han inte längre gå.
Han hamnade i rullstol, lagret började växa och sen fick jag ta hand om allt.
Jag känner din morbrors närvaro och skulle gärna vilja prata med honom ikväll.
Det är nog lite svårt.
Chloe kan tala med döda.
Det nedbrutna teamet går in i sig själva.
Var och en för att konfrontera sina egna demoner.
Så inleds det mörkaste kapitlet i dokusåpa-historien.
Vad är det som händer?
Jag trodde inte att programmet skulle bli så här. Jag ville göra något bra.
- Det är inte över. Vi kan säkert lösa det. - Men vad är poängen om Murph åker in.
Han kan lika gärna överlåta huset till staden.
Han åker inte i fängelse, men vad vill du göra egentligen?
- Jag vill bara göra ett rum. - Ett rum bara?
Bara ett rum före och efter, för det lovade vi alla.
Så låt oss hitta ett rum att göra om.
Så här är vi i vårt högkvarter och vi har fått veta att det finns en enorm...
- Och då menar jag enorm... - Stor.
Energikälla... rätt under där vi står nu.
Dr Ebe går inte längre att känna igen. Hans sinne är fullt av de störningar-
-han misslyckats att bota.
Murph, hur är läget? Slå dig ner. Hur mår du?
- Tycker du om soffan? - Jag älskar den.
Samtidigt som programmet faller ner i avgrunden finner Charles Ivey-
- sitt syfte i att få bort bomull från andra våningen.
- Det är en fantastisk soffa. - John Hall-imperiet som bäst.
- John Hall-imperiet... Det där också? - Nej, det är Eastlake.
Eastlake? Den är underbar. Murph, får jag ställa några frågor?
Bara några frågor om stället. Jag vaknade i morse och jag...
...tog reda på hur mycket saker som finns i huset. Siffran 12 800 dök upp.
Det fanns ett visst antal saker i huset.
Ett visst antal saker! Och antalet var 12 000... Sjung ut det, kom igen!
- 12 000... - 12 587!
- Femhundraåttiosju. - Vi vet det båda två.
Det handlar om oss två. I slutändan handlar det om oss.
- Mår du bra? - Det handlar om...
Tjena, jag hittade en... dörr här.
- Det är Murphs hemliga dörr. - Sheila! Du vill nog se det här.
Var är blöjorna, Murph? Var är blöjorna? Var fan är blöjorna?
Av Murphs alla hemligheter kan inget förbereda teamet för det som kommer.
Förlåt, förlåt... Jag är så rädd. Vad kommer de att hitta?
Jag måste stoppa dem. Jag måste stoppa dem!
Herregud...
- Vad fan är därinne? - Jag vet inte.
Det ser ut att röra sig.
- Caleb, filmar du? - Ebe, vad håller du på med?
Ryck upp dig.
Herregud, vilken stank.
Herregud!
- Ni har visst hittat morbror Jurgis. - Murph, du måste berätta om sånt här.
- Lever han? - På gränsen.
- Hur gammal är han? - Hundratre.
Jag är doktor Ebe och det här är mina vänner.
Och vi är här för att hjälpa din systerson, Murph Evans.
- Det är latin baklänges. Herregud... - Nej, det är litauiska.
- Han kom över med båt på 20-talet. - Samma sak, döda språk.
- Vad säger han, Murph? - Han kallar dig för tjuv.
Nej, översätt inte. Gör det inte, översätt inte. Jag litar inte på honom.
Spöknuppare? Kan ni hantera folk besatta av demoner?
- Tja, vi kan försöka. - Okej, ni är mina assistenter.
Jag går in. Jag ska ta kontakt med väsenet.
Är morbror Jurgis därinne med dig?
Herregud! Herrejävlar!
- Han sa... att vi alla är rädda för att dö. - Vad betyder det ens?
- Det låter rimligt. - Murph? Murph?
Var tusan är Murph?
- Han är borta. - Vi drar härifrån.
- Herregud... - Jag fattar inte vad vi hittade.
Det här är rena mardrömmen. En sak efter den andra.
Vårt team vet inte ens vad det är för fenomen vi har att göra med.
- Det är en annan hoarder. Det är två. - Sluta att hitta nya rum!
- Vad fan var det där? - Jag vet inte...
- ...men det positiva, inga döda katter. - Nej, jag menar den döda morbrorn!
Jag är orolig för Ebe. Han beter sig så oförutsägbart.
Han har börjat balla ur och jag är orolig att det här stället knäcker honom.
Morbror Jurgis är huvudhoardern. Det är ett vansinne som delas av två...
- ...och därför har det blivit så stort. - Vi kan inte läsa av något i rummet...
- ...men så fort man går utanför. - Blir signalerna enorma. Varför?
Det var ett coolt möte. Murphs morbror var rätt najs.
Herrejävlar.
Ebe?
Ebe? Vad fan ska vi göra?
- Murph Evans är ingen hoarder. - Vad är han i så fall?
- Det är komplicerat. - Kan du upplysa oss?
Se det som en multiplikatorkraft. Vansinne i kubik.
Den ena är dominant och den andra undergiven.
Och tillsammans ökar de ondskan exponentiellt. Och jag tror också...
...att bara genom att vara i huset i det här kaoset... blir vi en del av ekvationen.
Murph Evans är inte Murph Evans. Han har blivit något annat.
- Vi har aldrig träffat Murph Evans. - Så morbror Jurgis har skapat Murph?
Jag tror att Murph Evans tror att skräpet i huset, det som samlats härinne-
-håller morbrodern vid liv.
Om morbrodern också tror det, så förstår ni...
- ...att jag också börjar göra det. - Så vad ska vi göra nu?
Jag vet inte. Jag är ingen läkare.
Jag är en misslyckad sjuksköterske- student. Jag vet, jag är ledsen.
Okej. Jag tror att vi alla hamnar i fängelse efter det här.
- Chloe och Caleb? Vad tycker ni? - Vi vet definitivt om...
...att det finns en ond enhet i rummet.
Så klart att ni gör det.
Förlåt, det var oförskämt av mig. Det var inte meningen att... Jag har just-
- fått mycket skit och det är nog dags att stänga ner det här.
Ni kan väl ta ledigt resten av dan, så tar vi ett beslut imorgon.
- Spökisar, ni får spendera natten här. - Vad vill du att vi gör?
Jag vill att ni läser av golvet.
- Efter vad? - Spöken eller demoner.
Gör ert jobb.
Om någon känner av en psykisk störning...
...hur liten eller subtil den än är, så rapporterar ni direkt till mig-
- och lämnar programmet omedelbart. Ledsen, men jag står fast vid det.
När såg ni Duke senast?
Jisses.
- Ska jag kalla på dr Ebe? - Nej, han är en bluff.
- Håll käften, Falken. - Du är fan knäpp.
Ivey... Ivey!
Jag tror inte att jag kommer att få se uppdraget avslutas.
Okej, vi drar till sjukhuset i så fall.
Ivey, jag behöver...
Den förbannade garderoben.
- De är dina. Det är till dig, Duke. - Duke?
- Skämtar du med mig? - Duke Ivey.
Greppet som morbror Jurgis har över Murph Evans är kraftfullt.
Och är det försent? Självklart är det det. Det är alltid försent...
- ...när man behandlas av Ebe. - Det har varit riktigt tufft idag.
Det känns nästan trivialt hur långt efter vi hamnat.
- Det finns inget program längre. - Det är svårt att veta...
...var systersonen börjar och morbrorn... slutar. Tålamod, doktorn.
Jag vet inte vad jag ska göra längre.
- Vi tar en titt på morbror Jurgis. - Vi måste kolla hans värden.
- Herregud... - Vad är det, Chloe?
Caleb, morbror Jurgis är död. Eller odöd. Det finns ingen puls.
- Han är kall som en sten. - Det är den första för oss.
Jag vet.
Vad gör du?
- Jag ska ta en bild. - Varför det?
Till Instagram. Vi tappar följare.
Le.
Fan också! Caleb!
Jag mår skitdåligt ärligt talat. Det känns som att jag svikit alla.
Som att jag fortfarande bearbetar att vi fann ett lik.
Allt var ett misstag. Uppdraget, huset... Mitt liv.
Jag ska leda programmet, men jag är...
- ...fast. Jag vet inte vad jag ska göra. - Jag tror att det är över.
- För oss alla. - Personligen tycker jag att vi knäcker.
Jag vet inte vad vi ska göra och jag såg inte fram emot det här samtalet.
Programledaren Sheila Smythe-
- har samlat ihop teamet den tredje morgonen...
- ...för ett viktigt tillkännagivande. - Okej, det är dag 3, muntra upp er.
Det här produktionsmötet avgör hur vi ska ta oss ur det här.
Vi har redan fullt av bekymmer, men här är problemet.
Det här produktionsteamet har ballat ur. Ni har gjort några sjuka saker-
- och jag vet inte ens var vi står. Alla måste berätta hur sjukt det än är.
- Ivey? Vad har hänt med Jago? - Jag tror att han är en zombie.
Vad menar du? Behöver han vård?
Okej, så här ligger det till.
Morbrorn utövar någon slags mental kontroll över Murph Evans.
Och de har tagit sin hoarding ett steg till och börjat mörda. Seriemord.
Jag tror att morbroderns nervsystem...
...är välvilligt inställt till husets innehåll.
Jag har ingen aning om vad du sa. - Chloe, du ser rädd ut, vad händer?
- Morbror Jurgis är död. - Vad?
Tja, odöd. Vi bekräftade det igår kväll.
Så vi har en odöd morbror och kanske en odöd Jago. Stämmer det?
Programmet är helt kört och det är dags att ringa polisen.
Vi har inget val, jag har inget val. Inget kommer att sändas.
Vi hamnar troligen i fängelse allihopa, så erkänner vi nu kanske vi får hjälp.
Jag är ledsen. Jag svek er.
Nej, jag är ledsen. När vi anmälde oss till det här projektet...
När Sheila Smythe ringde oss...
...så visste hon att det skulle bli tufft.
Men hon ringde dig och dig. Inte dig, för vi hämtade dig, men...
Varför? För att var och en av er är bäst på det ni gör.
Men det handlar inte om oss. Det handlar om den söta, galna farbrorn-
- och hans dåliga vana att... vad? Han samlar på gamla grejer. Massor.
Är det en dålig vana? Nej, det är ett tillkännagivande i den här sjuka världen-
-som kväver oss med engångsprylar.
Kanske kan en man och hans samling av Queen Anne-stolar rädda oss-
-från oss själva!
Där vi befinner oss...
...just nu i detta vägskäl...
...och var vi hamnar avgör vi själva.
Ser ni inte vad vi har här?
Ja, jag blev stungen av ett dussin bin och Jago åt skit.
Vi fann ett lik.
Chloe och Caleb, ni fann en odöd morbror. Är det inte fantastiskt?
Och Ebe, fina Ebe.
Hela den här "Murph är en seriemördare"-grejen du kom på-
-är det bästa som kunde hända dig.
- Jag har bara en fråga till er. - Låt oss höra.
Vill ni skriva historia? Va? Jag kan inte höra er!
Vill ni inte skriva extrem jävla historia?!
- Ja! - Ja, det vill vi!
Låt oss göra det i så fall!
Herregud!
Okej, ni hörde honom! Låt oss sätta igång! Kom igen!
I motsats till alla rationella argument har man beslutat sig för att fortsätta.
- Herre... jävlar vilken underbar dag! - Jag känner mig så taggad.
Hörde ni, Falken? Jäklar vad han satte spiken på det hela!
Sheila var lite nere, men då steg Falken fram.
Jag är en helt ny Ebe. Jag är en helt ny Ebe just nu.
Vem hade kunnat tro att den där lilla sopgubben hade så mycket energi...
- ...för att kunna peppa en hel grupp. - Vilken skillnad en morgon kan göra.
Falken vaknade mycket upprörd i morse, men nu är han taggad och redo.
Jag tog en ny tandpetare. Dagen är ung.
Och vi är tillbaka på banan och ska göra det vi kom hit för att göra.
- Vilket är att förändra Murph Evans liv. - Jag går upp på en gång.
Jag ska bota morbror Jurgis. Jag har intgen aning om hur-
-men med Falken och Smythe fixar vi det!
- Hej. Jag ville tacka dig. - För vad?
- Jag tror att jag gjorde alla skärrade. - Nej, du var fantastisk.
- Är det sant? - Ja, men nu måste du leta upp Murph.
- Jag vet inte ens var jag ska börja. - Lågprisaffärer, hans andra hus.
- Han är ett vanedjur, så det är nog lätt. - Okej.
När du gjort det kommer du tillbaka-
- så ser jag till att hela huset är skinande rent.
- På riktigt? - Det lovar jag.
- Du är fantastisk. - Nej, du är det.
Skynda dig.
Jag har hört här på setet att du använder kokain. Så, ja.
Har du lite till Ebe, din lilla get? Bara lite grann?
Konstapelns nyfikenhet är ständig och potentiellt fylld av fara.
Jag har väntat länge på att få stänga ner det här stället.
Vad gör du därinne, Murph?
Han runkar säkert av den där osmakliga läkaren.
Vakna, Murph.
Herregud, Murph...
Kände ni till det här?
Vi har ett stort temperaturfall. 9 grader ner, herregud!
Det rör sig av sig själv.
Det här föremålet visar upp hela registret.
Allt härinne lever och det rör hela huset.
Filmar ni det här?
Hej, Jurgis. Har du en minut?
Murph skulle inte skada en fluga, visst? Du ligger bakom allt.
Men jag har nyheter till dig. Jag har ett team därnere just nu.
Vet du vad de gör? De tar ut saker och slänger det i en soptunna-
- och det kommer att tas till ett schakt. En sak i taget.
Titta på den här, borta. Den där saken, borta. De städar bort allt-
-och putsar till allt och gör det fint.
Men vad händer med morbror Jurgis? Vad händer med dig, kompis?
Du kanske råkar dö. Hej då.
Duke, hjälp! Duke!
Jag sitter fast.
Hjälp!
Du kan inte ta med dig allt det här.
Men det kan jag.
Sluta! Vad gör du?
Nej...
Vad gör du?
Förlåt mig! Jag är ledsen!
Förlåt mig...
Fan också. Jag ställer in den bara. Ska jag behöva paja ryggen också?
Jävla jobb från helvetet! Kroppar och fågelskit...
Herrejävlar! Jago, vad fan har du nu gjort?
Jago? Jago?
Jag är trött på det här. Försvinn ur min åsyn.
Det bisarra ljuset i Sheilas uppsyn illustrerar den psykotiska sprickan-
-i kärnan av denna produktion.
- Murph, snälla kom tillbaka. - Jag är klar med er.
Du har inte gjort något fel. Du var den enda normala personen i programmet.
- Jag fattar inte poängen. - Jag vet, vi klantade oss verkligen...
...men vi försöker att lösa det. Du måste komma tillbaka.
Kom och se vad vi gjort med Maitland-huset och snälla kom tillbaka.
Jago, är du härnere? Herrejävlar.
Jag hittade en död kropp till.
Någon dödade konstapeln.
Jago, är du härnere?
Duke?
Herrejävlar! Duke!
Skit också! Vad i helvete!
Skräpet kan röra sig själv.
Kontrollerad av... morbrorn?
Men vad kontrollerar honom? Ebe hade helt rätt.
- Morbrorn är i symbios med huset. - Chloe, jag tror att det är på riktigt.
Alltså äkta på riktigt. Mer äkta än allt vi stött på förut.
Helt klart. Det är hundra procent äkta, men frågan är hur mycket av sakerna...
- ...som köptes från döda människor. - Tja, allt.
Ja, allt ägdes av folk som är döda. Det kommer från dödsbon, auktioner-
- frälsningsarmén, loppisar. Alla möbler, alla kläder och föremål i huset...
- ...är som en klåda. - Hemsökta föremål.
- Andrahandshemsökelser. - Herregud, Caleb.
- Vad? - Det finns tusentals väsen...
- ...härinne. - Tusentals? Det är för många.
- Vad ska vi göra? - De bor alla i morbror Jurgis.
- Men Murph då? - Nej, han är för ren.
Han är för enkel att kontrolleras av, men morbrorn är en annan historia.
Ja, precis vad jag tänkte.
Så... vad ska vi göra? Jag har aldrig upplevt nåt liknande.
Lyssna!
- Du måste gå ner. - Okej.
Och du måste döda morbror Jurgis.
Och...
Okej...
Här. Använd den här.
Den duger.
Gå nu. Döda honom bara.
Ja, du klarar det. Du klarar det.
Jag anmälde mig inte till det här. Det här är inte paranormal utredning.
Jag ber om ursäkt, jag... vill verkligen inte göra så här, demonbesatta morbror-
-men...
Jag vill verkligen inte...
Nej...
Caleb?
Ebe. Vad gör du här?
- Tja... Du skulle aldrig ha kommit hit. - Det är okej.
Jag stal saker och jag... Jag minskade antalet saker.
Det är huset, okej? Det har ett grepp över dig. Det har ett grepp över alla...
Okänt för programledaren och stjärnan.
Det som en gång var en kamp för mening-
-är nu en kamp på liv och död.
Är du redo?
- Wow, det är jättefint. - Ja, det börjar redan se större ut.
Ebe? Falken?
- Var tusan är alla förresten? - De väntar nog på övervåningen. Kom.
Okej.
Flytta på dig!
Vad fan håller han på med?
Han har inte lämnat sängen på trettio år. Nån har definitivt gjort honom förbannad.
Vad ska vi göra?
Din galna gamla jävel.
Försvinn.
- Herrejävlar. - Vi måste ut härifrån!
Ebe, tack gode gud att vi fann dig.
Flytta på er!
Murph? Murph?
Murph. Du svek oss, Murph!
Du hade bara en uppgift och du svek oss! För helvete!
Du misslyckades! Hur känns det? Vilka känslor?
Vill du se vad jag köpte på auktionen?
Vad tyckte ni om det?
Du, grevinnan!
Mäta två gånger, skära en!
Dö, din jävel!
Jag är maltes, slyna. Det är därför jag kallas Falken.
Så skär man. Nu drar vi härifrån.
Ivey?
- Charles... - Vi måste härifrån.
Skynda dig.
- Vad gör du här? Vi måste dra! - Fort, skynda er!
Herregud! Vi kommer inte ut! Hur ska vi komma ut?
- Skit också. - Snälla, hjälp oss!
- Vi kommer inte ut härifrån. - Falken?
Falken? Nej...
Dra åt helvete.
- Är du okej? - Nej, det är jag inte.
- Är programmet slut? - Ja, det är det.
- Vad gör du? - Jag visste att de skulle behövas.
- Okej, fort. - Här, du får avsluta jobbet.
Är du okej? Det är över, det är okej.
Efter explosionen och förödelsen av Maitland-huset konsoliderade Murph-
- de resterande husen och öppnade en antikaffär på Main Street.
Vi är tillbaka i Rockford efter tio månader och jag är här med Murph Evans-
- som förändrat sitt liv helt. Han sålde några egendomar och investerade-
- i den här vackra antikaffären, en affär han och jag skapade tillsammans.
Det var en lång process, men så belönande. Det vi uppnått är fantastiskt-
- och jag är riktigt stolt över honom. Du har gjort ett helt fantastiskt arbete.
- Hur känns det, Murph? - Toppen. Jag känner mig som ny.
Du hjälpte mig att uppnå min dröm och sakerna betraktas inte längre som skräp.
Antingen är det skatter eller handelsvaror allt tack vare Sheila.
Tack, Murph.
Översättning: Jon Underdahl Ordiovision